Era el dia de les seleccions
per a la copa de les mitges campiones,
la primera vegada que jugàvem un partit tan important,
en un estadi tan gran, davant de tants espectadors,
i retransmès en directe!
A la tribuna de la premsa,
hi havia els periodistes d’"És esport"
i de "Més esport".
Sobre el tema del big ball, són ells qui remenen les cireres.
Esperant d’entrar al terreny de joc,
escoltàvem els seus comentaris.
A "És esport", el periodista va recordar els nostres resultats
des de la victòria al campionat regional
i va comentar la nostra nova tècnica de joc,
l'atac col·lectiu.
Deia que era una estratègia arriscada,
però que, a aquesta alçada de la competició,
això podia fer la diferència amb els Mitges de ratlles.
A "Més esport",
el periodista va dir que amb les meves plomes,
jo no tenia res a fer en atac,
que l'equip mai no guanyaria amb un jugador amb plomes
i que ja podia tornar-me’n al pal del meu galliner.
Tot els membres de l'equip estaven furiosos amb aquell periodista.
Fins i tot el Número u va dir: "Ja ho veurà, aquest!
Som els Mitges verdes i som els millors!"
Les crítiques del comentarista de "Més esport" van circular
i van acabar amplificades per les xarxes socials.
Però en aquell moment, ningú no sabia
que tot aniria de mal borràs durant el partit.