Era l’abril, la Lisa Eixerida
es passejava pel camp quan va arribar a un poble de talps anomenat 99+1.
La Lisa de seguida descobrí un talp que feia morros i gemegava.
Li li va demanar si el podia ajudar. El talp va respondre...
-Moltes gràcies, però nor
Jo sóc l’1 dels 99+1.
Així que m’he de quedar tot solet. És així.
-Què vol dir, és així?, diu la Lisa.
-Sí, perquè en aquest poble, nosaltres som 9 desenes,
9 unitats i 1 unitat tota sola.
I aquesta unitat tota sola, sóc jo.
-Però podríeu formar una altra desena amb les 9 unitats que us queden.
-Eh! Eh! Tu!, exclamà l’alcalde dels 99+1.
-Quina idea més estranya!
Ets especialista en pobles de talps? Hmm?
Nosaltres ja som nou desenes. I després... Què passaria? No tindria cap sentit!
Si hi afegiim una desena, no sé pas com acabaríem.
Això no té cap ni peus! Saps què en penso?
Que no en tens ni idea!
-Ho sento, però insisteixo.
Vosaltres podríeu fer fàcilment deu desenes.
-Ei, ei...! (el talp riut) M’agradaria veure-ho.
-Amb molt de gust.
Vosaltres sou nou desenes. I si hi sumeu les unitats,
9 més 1. això fa deu unitats.. Així que, teniu una altra desena.
I, d’aquesta manera, teniu 10 desenes en total.
-I com us ho feu per escriure aquest nombre? Eh?
Aquí, nosaltres només coneixem els nombres amb dues xifres.
-Per escriure les deu desenes en unitats,
posem un zero a la dreta de les desenes. Això fa un nombre de tres xifres,
i s'anomena cent. -N’esteu segur?
-Es clar que sí!
I fou així que el poble canvià de nom per anomenar-se cent.
-Et proposaríem quedar-te, però després caldrisa
comptar-te is hauríem de canviar un altre cop de nom, així que...
Ho entens, oi? -I tant!
La Lisa ho comprengué perfectament.
No tenia ganes de quedar-se en un poble
tan estany i va deixar els cents per dirigir-se a contrades més llunyanes.